Фридрих Хьолдерлин
Смелостта на поета

Превод от немски: Венцеслав Константинов, —

chitanka.info

Нали сродни на теб са всички живи създания?

Нали те откърмят и служат ти парките даже?

Затуй продължавай да крачиш в живота

Все тъй беззащитен и се не бой!

Всичко, което се случва, за тебе е благословено,

Превръща се в радост! Какво би могло

Да те засегне, сърце? Какво би могло

Да те слети по пътя ти?

Както спокойно покрай брега, или в сребристия

Шумен поток, или над стихнали

Бездни леко

Плувецът се движи — така и ние,

Ние, поетите на народа, с охота сме там,

Където животът ври и кипи — ведри и мили към всички,

С вяра във всеки! Защото как инак

Бихме възпели бога на всекиго?

А когато все пак вълната ласкаво хвърли в глъбта

Някой от смелите, доблестно вярващ,

Когато гласът на певеца

Накрая заглъхне в чертога лазурен —

Ведро загинал е той и горите самотни

Дълго оплакват смъртта на своя любимец;

Понякога Девата слуша

От клоните ведрата негова песен.

Привечер, дойде ли някой събрат

При гроба на своя другар, размишлява той

Край свидното паметно място,

Мълчи и си тръгва с още по-силна надежда.

1801

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.